Kyllä!
Paljon kiitoksia, Chicago.
Kiitos.
Kuten moni muu koomikko,
syytin rilluttelustani kulloistakin keikkakaupunkia.
Vaikka näin.
"Chicago järjesti kunnon kaatokännit eilen!"
Yleisö sanoi: "Emme kyllä olleet täällä eilen."
"Denver!
Pistitte panemaan ventovierasta paljaalla!"
"Aseistettu ryöstökö?
Pölhö-Philly."
"Olemme teistä huolissamme."
Se on nyt ohi.
Koska olen raskaana, perkele!
Onnistuin.
Olen mahtava.
Makoilin vain, ja...
Siinä se.
Yleensä kun joku julkimo odottaa,
parin kuun ajan -
hänestä liikkuu huhuja.
"Pömppövaroitus!"
Vai mitä?
Aloin olla jo kuudennella kuulla.
Minusta ei juoruttu jumalauta lainkaan.
Minua kuvattiin.
Vatsa pönötti. "Siinä Amy on!"
Näytin kai onnelliselta.
Sitten kun raskauteni selvisi,
väki tuumi, että tuo näyttää aika samalta kuin ennen.
"Taisi riisua Spanxit."
Raskauteen liittyy sanomattomia sääntöjä.
Missä oikein lukee niin,
että pömppöä kuuluu pidellä -
joka kuvassa?
Se on tosi ärsyttävää.
Tässä.
Toiset tarttuvat kaksin käsin.
Mietin,
että itse teen niin lopun ikääni.
Teen näin ysikymppisenäkin, rööki huulessa.
Pitelenhän minä pömppöä,
mutta hitusen alempaa.
Täältä.
Nämä paikathan minut pulaan ajoivat.
Aina kysellään: "Tiedätkö mikä sieltä on tulossa?"
Peräpukamia.
Onko muita kysymyksiä?
"Mitä himoat? Tekeekö mielesi jotain?"
Kyrpää!
Vain minä ja pikkuenkelini.
Pömppö tahdotaan aina nähdä.
"Pömppö esiin, narttu."
Napani on mennyt vauvan takia niin pahasti kieroon,
että siihen piti pistää kaksi laastaria.
Tuota ette tainneet odottaa.
Joku jätti bikinitreenin väliin.
Minä...
Kerronpa kenen kanssa ei ole hauskaa odottaa samaan aikaan.
Meghan Marklen.
Olemme tainneet olla tasan yhtä kauan raskaana.
Hän se vain sipsuttaa korkkareissa -
ja ihanissa asuissa, eikä pömppöä näy.
Hän tarttuu siihen kohtaan, johon pömppö tulee.
"Tänne se vauva sitten tulee."
Minut nähdessä sanotaan: "Viimeiset viikot ovat raskaimpia."
"Pilkottaako sinulta vähän?
Onko tuo korva?"
Jos olisin Meghan Markle,
ja olenkin...
Hän hengailee kuningattaren kanssa.
He juttelevat.
Vaikka kuningatar kysyisi mitä vain,
enkä osaa brittikorostusta, mutta jos hän sanoisi...
"Heipparallaa!
Maittaisiko sitruunatee?" Varmaan juuri noin.
Jos olisin Meghan, vastaisin ihan kaikkeen näin:
"Yas, Queen!"
"Yas."
Olin vähällä paskoa housuuni.
Olisikin tullut kunnon erikoiskeikka.
Olisin kai potkinut läjän pois.
Olisinko voinut luottaa siihen, ettette pahastuisi?
Raskauteni on ollut vaikea.
Poden hyperemeesiä, josta en ole kuullutkaan.
Pahoinvointia ja oksentamista.
Se on vähän kuin ruokamyrkytys.
Sitä on ollut viisi kuukautta päivittäin.
Minulle sanotaan: "Olet niin vahva, kun jaksat keikkailla."
Jouduin tänne, koska sopimus määrää.
En piittaa show'n jatkumisesta.
Pelkään haastetta Live Nationilta.
Siksi tulin.
Voin tänään kyllä aika hyvin.
En oksentanut tänään.
En tiennyt, että raskaus voi olla rankkaa.
Syy on siinä, että te nartut valehtelette.
Naiset eivät kerro raskauden vaikeudesta.
Olisi pitänyt googlettaa raskaus.
Leffoissa ei näytetä raskauden kamaluutta.
Tyttö näpyttelee toimistossa,
ja sitten...
Hän ryntää vessaan ja oksentaa kerran!
Seuraavaksi hän jo maalaa latoa haalareissa.
Pääsispä tapaamaan sut
Eikö?
Oksentelen Manaaja-tyyliin päivittäin.
Jos teillä oli hyvä raskaus -
ja tykkäsitte siitä,
toivottavasti autonne kaatuu.
Siinä terveiseni teille.
Kunpa autonne kiepahtaisi järveen.
Sitten te -
hukutte.
Saako noin sanoa?
Raskaana täytyy pysyä omana itsenään.
Inhoan odottavia naisia, jotka alkavat sievistellä.
"Olen oikea pyhimys.
En ole ikinä nainut junan vessassa."
Kaikki sitä ovat tehneet.
Minuus ei katoa.
Raskaana ei lopeteta työntekoa tai juomista.
Eihän?
Olen alkanut kysellä -
kavereiltani raskautta koskevia neuvoja.
Haen haluamaani vastausta.
Tiedättehän?
Vastuullisin ystäväni on hoitaja.
Kysyin häneltä: "Mitä tuumit viinistä?
Pitäisikö sitä juoda vain hieman?
Vai pitääkö todellakin juoda?"
Ja...
Hän vastasi: "Jätä väliin.
Ihan varmuuden vuoksi."
"Niin arvelinkin.
Halusin vain kuulla tuon sinulta. Alan kieltää muita -
juomasta raskauden aikana. Kiitos."
Hyvä.
Se siitä.
Sitten kysyin suopeammalta kaveriltani.
"Mitä tuumit viininjuonnista raskaana?"
"Ei yksi lasi viikkoon ole pahitteeksi."
"Parempi niin. Tuo käykin järkeen."
"Olet fiksu."
Sitten sitä kysyy pahimmalta renttukaveriltaan.
"Lakkaa kun pääset jurriin." Ja minä sanon...
En ole edes halunnut -
viiniä.
Vauva ei siis voi olla minun.
Vauva on valetta.
On se minun.
Olen aika varma, että tämän tehnyt tyyppi -
on mieheni, koska menin naimisiin!
Onnekkaimman pojan kanssa
Nain kokin, koska olen saatanan nero.
Vai mitä?
Tykkäättekö ruuasta?
Sitä hän laittaa.
Ihanaa.
Kokki miehenä sopii minulle.
Kuin Snoop naisi pilven.
Rakastan miestäni.
Kosinta oli kehno.
Hän kosi aamulla.
Kuin kihlautuisi vanhainkodissa.
Ei siis aamun koittaessa. Olin yhä unessa.
Nukun kuin kohdussa.
On korvatulpat, maski -
ja äidin jalat olallani.
Synnyn uudestaan joka aamu.
Olin siis -
kohdussa hänen tullessaan.
Otin tulpan pois ja sanoin...
Hän heitti minua sormusrasialla. "Hankin tämän."
Avasin sen.
Hän kysyi:
"Pitääkö mennä polvelle?"
"Eipä kai."
Sitten jatkoin unia.
Tosi on. Sellainen on aito kosinta.
Tiedättehän?
Leffoissa ja sarjoissa -
mies polvistuu aina.
Tyttö järkyttyy aina.
"En tiennyt, että tykkäät minusta!
Olen yhä Bumblessa."
Noin isoa päätöstä ei tehdä sopimatta.
En tunne ketään, joka olisi kihlautunut yllättäen.
Tulen New Yorkista. Siellä avioidutaan myöhään.
Jos kihlautuu 40-vuotiaana, saa teinimorsion leiman.
"Tutustukaa ensin."
On vain kaksi syytä,
joiden takia miehen pitää polvistua.
Se, että pelaa NFL: Ssä.
Ja jos nuolee pilluani. Siinä ne kaksi...
Kaksi syytä.
Jos oma kumppani -
hommaa Bruno Marsin tahtiin tanssivia joutsenia,
hän on homo.
Sellainen on homo.
Meillä kaikilla on homon nainut ystävä.
Sellaisia taitaa olla täälläkin.
"Puhuisipa tuo taas Meghanista."
Tuttua kaikille.
Sellaisen parin tapaa ensi kertaa.
He lähtevät, ja sitten asiaa puidaan kaverien kanssa.
"Eikö Jeff ollutkin kiva?"
"Oli.
Jeff oli ihan kiva."
"Hän on siis pukusuunnittelija."
Lopulta: "Onko Jeff homo?"
"Kyllä on!"
Ystävälle nauretaan.
"Hän nai homomiehen."
Nyt kun on tosin oksentanut viisi kuuta,
arvatkaa kuka olisi kiva aviomies.
No vittu Jeff.
Polvistuisin.
En tahdo manata.
En joudu enää morsiusneidoksi.
En saa enää uusia kavereita.
Avioiduin viimeisenä.
Vajaa nelikymppinen morsiusneito ei ole arvokas.
Kulahtanut rintavako paistattelisi mekostani.
Päässä olisi kukkaseppele.
Olisin näin.
Toivon, etten olisi isokätisin morsiusneito.
Käsivarsi ojossa.
Ennen avioiduttiin parikymppisinä.
Laihakätisinä.
Samppanjapulloa ei jaksanut kannatella.
Nykyään kaikki kana on mennyt käsiin.
Bearsin puolustusketju näyttää tulleen häihin.
Upeaa kun tulitte. Jos seuraatte Instagramiani,
mietitte kai: "Onko tuo sairaalassa?
Ehtiikö se keikalle?"
Niin.
Ehdin minä.
Olin pari kertaa sairaalassa -
raskausajan hyperemeesini vuoksi.
Eka kerta -
oli noin kuukausi sitten.
Oksentelin viitisen tuntia,
kun minut -
vietiin sairaalaan.
Lääkäri selitti asian minulle, siskolleni ja miehelleni.
He olivat mukana.
"Nesteytys kestää viisi tuntia."
Heti perään mieheni sanoi siskolleni:
"Näin paikan, jossa voi maalata saviastioita."
Epäilette homoksi.
Siskoni ei edes kysynyt minulta, saavatko he lähteä.
He lähtivät jo "saviastioiden" kohdalla.
Sanoin: "Odotan täällä."
Puolisentoista tunnin päästä sisko ryntäsi takaisin.
"Kuuntele.
Kehu hänen maalaustaan."
Vastasin:
"Selvä."
"Ihan tosi. Hän näki vaivaa."
"Vai niin."
"Kuva ei ole imarteleva." "Mitä?"
Mieheni järkeilee eri tavalla.
Niissä puodeissa -
maalataan yleensä nallekarhu tai korurasia.
Mieheni puolestaan päätti -
maalata lautaselle.
Hän käytti sitä tauluna -
minun kuvalleni.
Näytän sen teille.
On tärkeää, että näette sen kuvan.
Näytän sen teille. Huomatkaa,
ettei mieheni selitellyt mitään etukäteen.
Hänestä se oli aika hyvä.
Tämän hän maalasi.
Olin sairaalassa.
Halusin kysyä: "Miksi leukani on kaulassani?"
Näytän Trumpilta.
En voinut sanoa niin.
Pankaa se pois. Väkeä lähtee katsomosta.
Järkyttävä kuva.
Tai siis...
Lohdutin häntä.
Mieheni on kunnon kaveri.
Ihan oikeasti. Kiusoittelen häntä.
Raskauteni on ollut vaikea,
joten totesin hänelle: "Minä en kestä.
En pysty tähän."
Hän vastasi: "Mitä tarkoitat?"
"No mitä luulet?
Tahdon abortin."
Hän reagoi näin.
"Oikeastiko?"
"En! Mitä ihmettä?"
Kirjoitan Instagramiin:
"Antaa olla. En tykkääkään tästä."
"Väsyin tähän."
Onneksi hän vastasi niin -
eikä laittamalla auton käyntiin.
Tiesin heti,
että mieheni ajattelee hieman toisin.
Ja...
Tahdon sanoa tämän oikein.
Rakastan häntä kovasti.
Ja...
Miehelleni diagnosoitiin entinen Aspergerin oireyhtymä.
Hän kuuluu autisminkirjoon.
Ja...
Siitä oli varhaisia enteitä.
Noin vuosi sitten kaaduin kävelyllä.
Yhdeksän kymmenestä sanoisi:
"Jestas! Sattuiko?"
Eikö?
Pikemminkin kymmenen kymmenestä.
"Jestas! Sattuiko?"
Sen sijaan mieheni teki näin.
Hän jähmettyi ja aukoi suutaan kuin majakka.
Muistan maanneeni ja katsoneeni häneen.
En suuttunut vaan mietin...
Ihmetystä on ollut paljon.
Diagnoosin tultua -
minusta oli hauskaa, että kaikki kirjon piirteet -
ovat niitä syitä, miksi rakastuin häneen hulluna.
Tosi on.
Hän sanoo aivan kaiken mitä ajattelee.
Ei kaartele.
Hän ei piittaa normeista eikä odotuksista.
Jos häneltä kysyy,
näytänkö paskalta,
hän vastaa: "Näytät. Mikset pue muita vaatteita?"
"Selvä."
Hän tekee oloni kauniimmaksi -
kuin kukaan milloinkaan.
Tosi on.
Hän ei osaa valehdella.
Onko valheeton mies unelma?
Hän ei myöskään valehtele puolestani.
Mikä on joka suhteen ydin.
Tuttavapariskuntamme erosi.
Mies löysi uuden tytön pian sen jälkeen.
Olimme bileissä, joissa he tapasivat.
En kertonut ex-tyttöystävälle.
Myöhemmin päivällistimme sen tytön kanssa.
Hän sanoi: "Niissä juhlissa he tapasivat."
Vastasin:
"Eikä!"
"Mahdotonta."
Chris sanoi:
"Muistat kyllä."
"Enpäs."
"En muista."
"Kylläpäs. Kauhistuit kun he lähtivät yhdessä."
"Kiitos, Chris!
Taisinpa unohtaa."
Autismin merkkejä on myös se, että kasvonilmeet eivät sovi -
kulloiseenkin tilanteeseen.
Olimme ensi-illassa ensimmäistä kertaa.
Harjoittelimme hänen hymyjään,
eikä mikään oikein iskenyt.
Aikamme loppui,
joten käskin ajatella jotain kivaa.
Hän tykkää merestä.
Se tepsi, mutta liiankin hyvin.
Kuvissa väläytän perushymyni, mutta hän...
Sanoin: "Mieti katselevasi lampea.
Rajoita vähän."
Raskaus voi olla jännääkin.
Parasta on se,
kun menkat jäävät.
Siinä on kai sitten se kohdun hopeareunus.
Se on mukavaa. Heti ennen raskauttani -
huomasin sen,
miten meidät on pakotettu häpeämään kuukautisia.
Kuin se olisi valinta.
"En pääse vuotamiskoukusta."
"Haluan sitä."
Se on muka salaisuus. Sen alettua äiti sanoo:
"Nyt olet nainen.
Se on iljettävää.
Älä paljasta saastaista salaisuuttasi."
"Olen 12. Selviän kyllä tästä."
Rainbow Brite -lounasrasia.
Rainbow Brite Stars are shining bright
Lapsena ei voi käydä mitään nolompaa -
kuin se, että joku näkee menkat.
Siinä iässä -
miehet häpeilevät tahattomia erektioita.
Isona niitä näytetään kaikille.
Tehdään mekin niin.
En minä tiedä.
Kutsukaa kollega toimistoonne. "Carl."
"Sulje ovi perässäsi."
"Carl, sinua unettaa kovasti."
Unohtakaa kyrpäkuvat. Miten olisi tamponikuva?
Oletko hereillä?
Naiset, jos saatte vieläkin kyrpäkuvia,
tässä teille ehdotus.
Kyrpäkuvan saatuanne -
lähetätte takaisin -
kyrpäkuvan.
"Anteeksi.
Emmekö vaihdakaan lempikyrpäkuvia?"
"Kyrpä kyrvästä, eikö?"
Miksi pitäisi hävetä luonnollista kehon toimintoa,
josta elämä saa alkunsa?
Jos unohtaa tamponin, täytyy pummata.
Silloin vilkaistaan ympärille -
kuin sanoisi jotain rasistista.
Kuvittelemanne rotu on oma ongelmanne.
Sitten kumarrutaan eikä puhuta selvästi.
Näin.
"Olisiko kellään -
tamponia?"
Mikä tämä kourajuttu on?
Näin meitä iljettää.
"Olisiko tamponia?"
Teen niin itsekin.
Olin kuntosalilla.
Kiitos. Ja...
Pukuhuoneessa oli väkeä.
Nainen huikkasi toisesta päästä:
"Löytyy. Mikä koko?"
Totta kai tiedän, että tamponeja on eri kokoja,
mutten ole kohdannut -
tuota kysymystä ennen.
"Mikä on pillunreikäsi ympärysmitta?"
"Grande vai venti? Millaista tulppaa?"
"Pilatestunti odottaa."
Sitten muut naiset kumartuivat kuullakseen,
mitä vastaan.
Sanoin:
"En minä tiedä.
Olisiko XL Grand Canyon -kokoa?"
"Heitä sohvapatja.
Kyykkään päälle."
Vaginani kuulemma kasvaa.
En malta odottaa turpoamista.
Kyllähän se kasvaa ajan myötä.
Nuorempana saatoin änkeä sinne pastillin -
koko päiväksi.
Illalla se oli vieläkin paikoillaan.
Nykyään...
Minulla on hiivatulehdus.
Kun yritän laittaa emätinpuikon,
se valahtaa suorilta lattialle.
Ne ovat lipeviä.
Näin on.
Minulla on hiivatulehdus.
Hoidankin asian nipistyksellä. Tiedätte kyllä.
Naiset, nopea nipistys.
Innostuin, koska tamponeja ei enää tarvita.
- Tiedättekö sen uuden keksinnön? - DivaCup!
Ei DivaCupia. Se on hirvittävä.
Tiedättekö DivaCupin?
Se on vaginan perälle asetettava kuppi,
johon kertyy...
Päivän lopuksi se revitään pihalle Kill Bill -tyyliin.
Eeeiii!
Hurjaa.
En kestä sitä.
Upeaa jos kestätte DivaCupia.
Miten itsevarma nimi. "Olen diiva."
Ei.
Tämä on jännempää.
Sen uuden keksinnön nimi on THINX.
Tamponia ei enää tarvita.
Ne ovat alushousut, joihin vuodetaan.
Silloinhan -
olen jumalauta keksijä.
Ajatella.
Menenkö Leijonan luolaan?
Leijonat...
Oliko teilläkin sellainen äiti, joka epäili tamponeja -
ja pakotti pitämään siteitä?
Nuoret, jos ette tunne siteitä,
niin onnittelut.
Kuukautisside on 30-senttinen vaippa.
Se kierretään jalkoväliin.
Sitten tallustellaan koko päivä se päällä.
Krunts!
Se kuulostaa vaanivalta tappajalta.
Ne olivat mainioita.
Tarrasiivekkeet.
Ne tarrasivat aina häpykarvoihin.
Ikävää kun jäitte siitä huvista.
Anteeksi. Nuoret...
Häpykarvat...
Muistatteko häpykarvoja?
Kaipaan äidin pusikkoa.
Näittekö pienenä äidin pusikon?
Lohduttava näky, eikö?
Ensinäkemää ei unohda.
Menin vessaan toivottamaan hyvää yötä. "Äiti!"
"Heippa, äiti. Öitä."
Muistan äidin pusikon.
Äitini oli sellainenkin,
että hän sanoi:
"Riittää kun ajelet polveen asti."
"Polveen vain."
"Olen kyllä aika karvainen..."
"Ei!"
"Polveen."
"Olkoon."
Sitten uimahallilla...
"Miksi Amyllä on villasortsit?"
Äidin ansiosta olin kyllä itsevarma.
Hän valehteli lapselleen.
Naisena on vaikea puhua itsevarmuudesta.
Telkkarissa näkyy kauniita naisia.
Haastajana on se Lohikäärmeiden äiti. Kuka hän olikaan?
Kris Jenner.
Rankkaa on.
Kovaa kilpailua.
Kardashianit ovat ihania.
He ovat niin itsevarmoja, että epäilen itseäni.
Ennen raskauttani tutkiskelin itseäni.
Ostin alusasun.
Oikein viimeisen päälle.
Oli kunnon verkkosukkahousut -
ja se remmisysteemi.
Tiedättehän?
Luulin sen vanhentuneen,
mutta remmiä käytetään yhä. Sitten oli sellainen...
Mikä lie.
Maksoin ostokseni.
Kokeilin asua kotona, missä siedän elämääni.
Turvassa kotona.
Pukeuduin ja olin valmis hämmästymään.
Hivuttauduin peilin eteen, katsoin itseäni ja totesin:
"Kas."
"Nämä eivät sovi kaikille."
"Vai niin."
Olin kuin Kovasta laista.
"Hän meni tuonne!"
Verkkosukkikset olivat kuin kalaverkko.
Hämmentävää.
Tytöt epäilevät itseään.
Vauvasta ei tiedä vielä.
Toivon tyttöä.
Sen vuoksi, että ajat ovat pelottavia miehille.
Pelottavaa aikaa. Miehet, kiitos kun lähditte kotoa.
Minä...
Jestas.
Ensihoitajat...
Niin urheita.
Tietävätköhän miehet, miten me naiset pelkäämme?
Yksi kolmesta naisesta pahoinpidellään elinaikanaan.
Värillisiä enemmän.
Transnaiset, turha sanoakaan.
Jos kuljen metrolla New Yorkissa yöllä, juoksen kotiin.
Naiset juoksevat kotiin.
Emme treeniksi.
Mitä nainen tekee pimeällä parkkipaikalla?
Virittelemme avaimesta nyrkkiraudan.
Tiedä sitten, mitä aiomme sillä.
"Ei onnistu!"
"Turha luulo."
Tai siis...
Erään tutkimuksen mukaan naiset pelkäävät eniten väkivaltaa.
Ykköspelkomme.
Saman tutkimuksen mukaan miesten ykköspelko -
on nöyryytys.
Jestas sentään.
En tiennyt, että joudutte kokemaan moista.
Varmasti tosi rankkaa.
Juoksetteko kotiin?
Pelkäättekö jonkun heittävän vitsin teistä?
Meidän pitää aloittaa puhtaalta pöydältä.
Olen kiitollinen uudelle naissukupolvelle, joka kysyy:
"Onko teitä ahdisteltu koko ikänne?"
Vastaamme:
"Onhan meitä."
"Mitä jos tekisitte asialle jotain?"
"Tosiaan."
"Tosi hyvä idea."
"Niinpä." Olemme niin tottuneita siihen.
Töissä sitä miettii:
"Joka mies täytyy saada uskomaan, että voisimme nussiakin."
Epäreilua, myös miehille.
Teitä painostetaan miehisyyteen jo pienestä pitäen.
Hevonpaskaa.
Mitä jos kuusivuotias itkee?
"Lopeta, nössö."
Poikia karaistaan ivan estämiseksi.
Pikkutytöt ovat poikien kanssa tekemisissä koulussa.
Jos poika kiusaa, mitä tytölle sanotaan?
"Hän tykkää sinusta."
"Se poika pudotti kirjani."
"Eräällä taitaakin olla poikaystävä."
"Sepä hyvä."
Sitten itse miettii:
"Se onkin hyvä.
Selvä!
Olen koulun onnekkain tyttö."
"Se töni rapuissa."
"Teistä tulee tanssipari!
Tanssiaiset!"
Jokaisen kaveri on ihmetellyt:
"Miksi tapailen kusipäitä?"
Siihen on koulutettu taaperosta asti.
Toiset sanovat: "Näkisitpä meidät kahden.
Hän ilkeilee silloinkin, muttei yhtä pahasti."
Keksimme etsiä jonkun mukavan -
vasta puolikuolleina.
Mitä väliä? Naisethan menettävät pian oikeutensa.
Viekööt pois vain. Entisajan asut takaisin.
Kyllästyinkin pesemään tukkaani aina.
Kehtaammekin päättää kehoistamme.
Olemmeko muka miehiä?
Ihan tosi!
Päätökset ovat vaikeita.
Oikeudet painavat.
Tahdon, että tietäväisemmät päättävät kehostani.
Haluan soittaa Mitch McConnellille. "Typy!"
"Minulta tuli ruskeaa vuotoa. Mitä teen?"
"Mitch!"
"Chuck Grassley, tarkoittavatko krampit ovulaatiota?"
"Lindsey Mammo-Graham, mitä tunnet?"
"Te sen tiedätte."
Olette ehkä kuulleet pidätyksestäni.
Kiitoksia.
Kiitos.
Luojan työtä.
Minut pidätettiin Washingtonissa.
Media uutisoi siitä.
"Schumer pulassa."
Kuin olisin vain katsellut nähtävyyksiä.
Menin vastustamaan Brett Kavanaugh'n nimitystä.
Kiitos, sisaret.
Miehetkin saavat taputtaa.
Juonipaljastus: Huonosti kävi.
Hermoilin koko ajan pidättämistä.
Olen ollut ennenkin putkassa.
Minua vaivasi pakkomielteinen nälänpelko.
Vankeuden ajalta.
Niin olisi käynyt ennen raskauttakin,
mutta se tuplasi pelkoni.
Pääsimme paikan päälle.
Se oli hurjaa ja tunteikasta.
Kongressin portaat oli aidattu,
joten ryntäsimme senaattorien toimistoille.
Täytimme käytävän.
Kankaat liehuivat, ja poliisi lähestyi.
Pidätys oli edessä. Kaikki hokivat:
"Ei oikeutta, ei rauhaa. Uskomme tunnustajia."
Tiesin, että meidät pidätettäisiin,
joten tungin purtavaa suuhuni.
Toiset hokivat, ja minä...
Poliisi mietti, että mitähän vittua.
Mäyssäsin Keksimonsterin lailla.
Samalla pidätettiin supermalli Emily Ratajkowski.
Hän on kuvankaunis ja hoki kuumassa asussaan:
"Uskomme tunnustajia."
Itselläni oli jätehuollon paita, ja mölysin...
Sain moitteita.
"Vastuutonta odottavalta."
Vastasin, että siksi meninkin sinne.
Haluan kertoa lapselleni, että tein kaikkeni.
Tiedättehän?
Ja Washingtonissa on parasta kokaiinia.
Kaveri antoi luvan.
Vauva.
Kuulkaa.
Mitä vittua minä teen?
Olemme ulalla.
Meillä on kotona kirjoja. Joka viikolle on hirveä video -
vauvan kehittymisestä.
"Tällä viikolla -
vauvallesi kasvaa karvoja, ja se syö sinua sisältä."
Olen iloinen, että löysin kunnollisen kumppanin.
Minulla ei ole enää energiaa seurusteluun.
Muistatteko ekat kerrat?
Muistatteko miten riisuitte toisenne?
Leffoissa tehdään niin.
Se on aina hankalaa.
Kas niin. Punosvyö, ja tuossa on se hopeajuttu.
Nappisepalus.
Vetäisen vain.
Ja sukka. Olenko joku vitun myyjä? Riisu paitasi itse.
Selkään sattuu.
Makasin pedissä mieheni kanssa.
Pitelin koiraamme.
Mieheni riisui alushousuni.
Katsoin häneen ja sanoin:
"Ei käy."
Ihan hullua.
Hän totesi,
että paskaako siinä sitten.
Makoilimme siinä.
"Laitatko pöksyni takaisin?"
Ikävää enteilyä, kun hän puki elotonta ruumistani.
Kävimme gynekologilla pari kuuta sitten.
Kysyin onko turvallista harrastaa seksiä raskaana.
"Seksi on turvallista koko raskausajan."
Vastasin:
"Kysymme muualta."
Helvetin...
Yritin lähettää merkkejä.
"Hei.
Onko turvallista -
harrastaa seksiä?
Ei, narttu!
Vauva varmaan kuolisi. Ei se kannata."
"Kyllä se on turvallista koko ajan."
"Vai niin."
"Annanko itse nussimisluvan miehellesi?"
Ihmetellään, että kävipä se äkkiä.
"Juurihan olit sinkku.
Etkö enää halua nussia miestäsi?"
Yleensä haluan, mutta poden hyperemeesiä.
Aina sanotaan: "Kun menee avioon,
seksi lopahtaa."
"Ei meillä.
Nussimme koko ikämme."
Jos mieheni koskee sohvalla olkaani, tivaan:
"Onko joku ongelma?"
"Istu puolellasi."
Spontaanius on ohi.
Luojan kiitos.
Kun aluksi rakastuu,
seksiä voi tulla koska vain.
Aina kun pissaa, vessapaperi pitää pyyhkiä pillusta.
Joka kerta.
Alapäässäni on puolen rullaa paraikaa.
Niin.
Odotan innolla sen loppumista.
Etenkin uusia deittejä.
Olen iloinen, että nain jonkun ikäiseni.
Vartuimme ilman nettipornoa.
Se on iso juttu.
Nykyään ei voi nussia nuorta ilman että tämä kysyy:
"Voitko pukeutua hymiöksi?" "En!"
Mitä vittua?
Ei.
Erilaista pornoa on hullun paljon.
Suosituimpia hakuja on yökkäysporno.
Onko tuttu?
Siinä tyttö yökkää penis suussaan,
koska se on liian iso.
Itse en ole kokenut moista.
Muistutan vain, ettei se tuota minulle ongelmia.
Muistattehan kuinka iso -
suuni on?
Kuin pieni rusetti.
Muistatte kyllä.
Yökkäyspornoa.
Outoa minusta.
Sitä klikkailee ikkunoita auki.
Sitten tyttö tekee näin.
"Hetkinen."
"Mitä löytyikään?"
"Suurenna."
Jos pidätte yökkäyspornosta, olisitte saaneet seisokin oksentelustani.
Tätäkään en jää kaipaamaan. Tiedoksi -
miehille.
Moni mies ei ymmärrä, miten työntyä sisään.
Edes lähetyssaarnaajassa.
Joko osuu väärään reikään tai ei mihinkään.
"Käyttäkää olemassa olevaa reikää."
Kroppani ei tee uutta reikää.
Useimmat osaavat,
mutta sitä miehet eivät tajua, miten reiälle käy,
kun he ovat takana.
Joissakin asennoissa -
kuka lie keksi, ettei toiseen saa enää katsoa.
"Käännypä." "Selvä."
Jos vilkaisee olan yli,
sehän ei passaa.
"Katse eteen."
Silloin tajuaa, että on kokonainen miesotanta,
joka taakse päästyään polvistuu -
ja vain odottaa.
Kyrpä tuulessa.
Nainen tekee näin.
"Valmista on."
Silloin tajuaa, että mies odottaakin naista.
Sitä joka on nelinkontin.
Naisen pitää kurottaa -
ja laittaa mies sisään.
"Minunko pitäisi... Selvä on.
Selvä.
Nojaan vain päätäni vasten."
"Käyhän se paremmin tästä kulmasta."
"Peruutat siis autotallin auton luokse."
"Hyvä on."
"Onhan sinulla ollut pitkä ja parempipalkkainen päivä."
Onneksi -
miehelläni ei ole tuota pulmaa.
Tuon vitsin ansiosta.
Puhelen paljon paskaa -
raskaudestani. Vaikeaa on ollut, mutta olemme innoissamme.
Olen onnellinen, että pystyin tulemaan raskaaksi.
Niin.
Minä...
Olin sinkku ison osan elämästäni. Olin onnellinen.
Rakastan perhettäni ja ystäviäni sekä olen tyytyväinen työhöni.
Hyväksyin sen.
Sitten satuin tapaamaan -
sen tyypin. Jos itse seurustelette ja mietitte,
miksei sitä oikeaa löydy, asia ei ole niin.
Olisinpa tiennyt sen.
Pulmana ei ole oikean löytäminen.
Täytyy vain odottaa,
että hän väsyy.
Olisinpa tiennyt sen.
Pari- ja kolmekymppiset miehet juoksentelevat.
Vajaana nelikymppisenä alkaa puuskutus.
"Jestas!"
Sitten nainen ilmaantuu.
"Tule."
"Minne olemme menossa?"
"Katsomme Bravoa kunnes kupsahdamme."
Paljon kiitoksia, Chicago.
Olette ihania.
Tajusin miten häpesin menkkojani.
Anteeksi. Vauva.
Jokainen pieru on arpapeliä.
Pierurulettia.
Veikkaan ruskeaa.
Tuolla vilkkuu meikkitaukovalo,
koska hikoilen kuin hirviö.
Näette pelkän naamahikeni,
mutta jos perseessäni olisi kamera...
Tämä on ihan omaa tukkaani.
Eturivissä on kaksi ihmistä.
En aio katsoa heihin, mutta nuo kaksi ovat -
kauhistelleet kaikkia puheitani.
Godspelliäkö he luulevat katsovansa?
Esitys ei kuulkaa tästä parane.
Tekstitys: Jouni Jussila